\section{Diskuse}

Provedli jsme některá zanedbání, která nemusela být zcela oprávněná. Například jsme předpokládali, že zdroj záření je bodový, ale ve skutečnosti je objemový. To by teoreticky mohlo vysvětlit menší "plato" v oblasti maximální hodnoty úhlu svíraného scintilátory. 

Dalším zanedbáním, které se ukázalo jako příliš silné, bylo neuvažování Comptonova rozptylu. Comptonův rozptyl se na měření podílí poměrně silně, což jsme si ověřili pro měření pod úhlem $\varphi = 20°$. Comptonův jev se právě podílí na tom, že úhlové rozdělení spíše odpovídá Gaussovskému rozdělení než rozdělení, které by odpovídalo pouze tvaru průřezu detektoru.

V teorii předpokládané trojúhelníkové rozdělení u detektorů omezených na obdélníkový průzor nebylo naměřeno právě z v předchozích odstavcích uvedených důvodů. Pološířka rozdělení je pak 

Určení pološířky úhlového rozdělení pak nebylo provedeno na základě funkce určené teorií, ale pomocí proložení funkce, která nejlépe odpovídala, což není fyzikálně zcela správně, ale odpověď na hledanou otázku tak získáváme relativně přesně. A také argumentem pro to použít zrovna Gaussovu funkci je, že Comptonův rozptyl je náhodný děj a Gaussova křivka popisuje náhodné děje.

